Új fosszíliák tárják fel az ízeltlábúak légzőrendszerének eredetét
![Errates sperare](https://cdn.origo.hu/2023/12/Kn129Jf7NLZ-4iVlce_EUl9eLihgYPm0jDo82zcs-Io/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzYzZWUzM2M2NzcxOTQxZWU5M2JlMjYzNjVkMGNlZjQ3.webp)
Az ízeltlábúak alkotják az állatvilág legnagyobb törzsét és képviselőik szinte mindenütt megtalálhatók a legmélyebb óceáni ároktól kezdve a Mount Everest csúcsáig. A február 7-én publikált kutatás új kiegészítéssel bővíti a csoport törzsfejlődésére vonatkozó ismereteinket. A kövület egy 520 millió éves kambrium időszaki organizmus, az Erratus sperare tudományos fajnevű ízeltlábú.
Az Erratus sperare fosszíliáját az UNESCO egyik világörökségi helyszínén, Kína Yunnan tartományában, a Chengjiang Fossil Site helyszínen fedezték fel. A Chengjiang Fossil Site helyszín lelőhely egy ősi vízalatti ökoszisztéma maradványait őrzi, amely néhány jolyan ól ismert ízeltlábú rokonának fosszíliáját őrzi, mint a trilobiták és az anomalocaridok kövületeit.
A modern vízlakó ízeltlábúaknak két ízű végtagjai vannak, amelyek a légzéshez és a járáshoz használt tagból állnak.
Az, hogy hogyan fejlődtek ki ezek a különlegesen speciálzálódott végtagok, sokáig rejtély volta paleontológusok előtt.
Néhány ősi ízeltlábú, mint például az Anomalocaris olyan úszólebenyekkel rendelkezett , ami megkettőződhetett mint a kopoltyúk, de egészen mostanáig a kutatók nem tudták, hogy az ízeltlábúak hogyan ugrottak át ezektől a specializált lebenyektől a modern ízeltlábúak két ízű végtagjaiig.
Az újonan felfedezett Erratus sperare jelenti az eddig hiányzó kapcsolatot az ilyen specializált lebenyeket használó ízeltlábúak és a kétízű végtaggal rendelkező ízeltlábúak közt. Ennek a fajnak ugyanis egyaránt vannak lábai és lebenyei is.
Dr. David Legg, a tanulmány egyik szerzője, azt mondja:
„Nem a halak az egyetlen organizmusok, amiknek kopoltyúsok. Az ízeltlábúaknak is vannak, csak nekik a lábaikon.
Amikor azonban ízeltlábúakról volt szó, nem voltunk biztosak abban, hogy honnan származnak ezek a kopoltyúk. Köszönhetően az Erratus sperare fosszíliájának, most már sokkal világosabb elképzelésünk van erről. Ezek a kopoltyúk is később valószínűleg a rovarok szárnyaivá és szárazföldi ízeltlábúak mint például a pókok tüdejévé fejlődtek, tehát ez egy nagyon fontos innováció volt."
(Forrás: University of Manchester)